Bettina McGywer ska lura alla bromsar
I’m in the making av en dödsfälla för bromsar. Moahahahahahaha. Nu ska dom få se.
På onsdag är den färdig för att visa upp för världen, tror jag. Kanske torsdag.
I så fall är de i riskzonen hela grabbgänget.
Vi gjorde något. Vi tog lilla fjuttskogsrundan på drygt två kilometer.
Juppe är blank och fet som en välmatad säl. Läser man islandshästforum på fejan är det många som har panik över tjocka kompisar.
Det har inte jag. Jag njuter närmast.
Jag tycker till och med att Juppe är fin.
Men – å andra sidan verkar Juppe tåla att vara tjock (peppar, peppar) och varje vinter går han ned i vikt. I mitt huvud blir det en helt okej islandshästviktkurva.
Tänk om jag gick ned varje vinter.
Moahahahaha. Snart så.
Så kanske det blir mer matro i grabbhagen. Om det nu behövs.
Och hur överbeskyddande jag än är så gick det inte att märka någon stelhet hos Juppe efter gårdagens ridtur.
Vilket bevisar att jag får skärpa mig.
Men – jag har börjat återta kommandot. Fröken Viska kom på vägen, jag körde ned Juppes huvud och stirrade åt ekipagets håll. Juppe fortsatte äta och pysslade med sitt. Tittade knappt upp när människorna pratade.
Bara för några veckor sedan hade han fått vara en häststaty med full koll. Nu får han inte det.
Straightnesstränaren säger att man aldrig ska titta på sin häst. Alla flockmedlemmar tittar nämligen på sin ledare för att få besked om när det är dags att fly – eller att ta det lugnt.
Att stirra på sin häst är att lägga över ansvaret. Jisses så svårt för en överbeskyddande typ att inte ha stenkoll på pålle. Men det funkar, det funkar faktiskt att visa att jag har span på omgivningen. Juppe slappnar av mer och mer.
Snälla säg att jag inte är så mycket dummare än så många andra hästägare. Säg att jag är duktig som ber om hjälp och kan lyssna på råd.
Inga kommentarer:
Skicka en kommentar